Minden film részben fikció.
Egy film se képes híven visszaadni az élet bonyolultságát,
melyről mindenkinek megvan a saját nézőpontja.
szereplők
HALÁLOS KÖZELLENSÉG 2. rész
CLIGNANCOURT-I KAPU 1979. nov. 2.
Nekik ez megváltás.
- Hányan voltak? - Úgy harmincan.
- Mióta követték őket, felügyelő? - Később beszámolok a részletekről.
- Majd szólok. - Nem történt hiba? - Nem. Itt a bizonyíték.
- Minden rendben ment? - Igen.
Két csapat dolgozott össze: a bűnüldözésiek és a kommandósok.
Hány áldozat van?
Menjenek hátrébb! Ne bámészkodjanak!
Kinyitotta az ajtót, tudtuk, hogy fegyvere van. Két gránát.
Figyelmeztettük, de nem adta meg magát.
Ha nem engedi el a kamiont, feljut a körgyűrűre, és akkor annyi.
Jojo!
- Egy hordágyat! - Engedjék át a hordágyat!
Na jó, ebből elég! Lépjünk le!
Egy pillanat!
1973...
csütörtök...
március 8.
A vallomást teszi:
Messrine... Jacques...
Gépírókám! Mi törik el előbb, a bilincs vagy a radiátor?
Nem"Meszrin''- nek ejtik, hanem"Merin''- nek!
Ahogy a Miromesnilben sem ejted a"s''- t!
- Vagy a Rosny is Rossny... - Jól van",Merin''!
Beszéljünk a haverjaidról: Grangier-ről és Ardouinről!
Nem ismerem őket.
Sose hallottam róluk!
Mister Jack!
- Te"Anyahajó''! - Üdv!
De örülök neked!
- Nem híztál megint? - Ne hülyülj már! Diétázom!
Tényleg? Látom!
Tessék a bizonyíték!
- Mindig harcra kész vagy. - Akár az"anyahajók''.
Tiszta!
- Hová mész? - Gyere, ezt is kirámoljuk!
Le a földre!
A földre! Mozgás, banya! Igyekezz!
- Ne mozdulj! - Siess!
Te se merj megmozdulni, hallod?
Ne mozdulj!
Rakd tele a zsákot! Pakold bele a lóvét! Gyerünk!
Igyekezz! Gyerünk! Siess már! Ide vele!
- Menjünk már! Gyere! - Dupláztunk!
Na jó, a pénztáros felismert. És? Gratulálok!
- Grangier-t és Ardouint is felismerte. - Kapja be!
Mondtam már, nem ismerem őket. A társaim maszkot viselnek.
Üzenem a csajnak, egyen répát!
Simán lekapcsoltunk. Nem kell ez a melldüllesztés!
Ne mozdulj!
Add meg magad, Mesrine! Rendőrség!
- Rablások, emberölési kísérlet. Beismered, ugye? - Igen.
De a lopott csekkeket nem?
Becsülettel felvállalom azt, amit elkövettem, de
azzal nem vádolom magam, amit nem. Ez logikus!
Igen, de így át kell helyeztetnünk másik bíróságra.
De fő, hogy bevarrunk. Ráadásul jó időre.
Fogadjunk, hogy három hónapon belül kint leszek! Benne van?
- Mi van megint? - Előbb gyurmáznom kell! - Ne már!
Rám jött a szapora! Mégse dobhatok aknát a pulpitusra!
- Húzz bele! - Jól van!
Hé! A lábammal töröljem ki?
Várj!
Mehet!
Ez homokos, vagy bukik a szarszagra?
Hagyjon magamra!
Mégis hogy tojjak így? A földre fogok fosni! Engedjen rá!
Még egy kicsit!
Na azért!
Hát, esküszöm...
- Igyekezz! - Máris!
Így jobb.
- Mesrine, ön, úgy tűnik... - Bíró úr!
Törvénytelen ez a bilincs! Sérti a jogaimat!
Az, hogy maga oktat ki engem a jogból, elég nevetséges.
- Nem lesz szükség a kezére. - Bíró úr!
Most már elég, Mesrine!
Hát akkor, mindenki a földre!
Vedd le rólam! Gyerünk, siess!
Dagi, a falhoz!
Mozgás! Siess! Senki nem mozdul! Világos?
Bíró úr, maga velem jön!
Ne mozduljanak! Hasra!
Álljon fel! Te ne mozdulj! Gyerünk!
Ne mozduljanak! Fegyvert eldobni! Le a földre!
Gyerünk! Senki nem mozdul!
Mozgás!
- Ezzel nem segít magán! - Kuss!
Tedd le a fegyvered, vagy kinyírom a bírót!
Lepuffantom a bírót! Fegyvert eldobni! Vissza!
Vissza! Be a kocsiba, te is! Most!
Hívj erősítést!
Siess! Siess már, a francba!
- Hol a bíró? - Te vezess!
Taposs bele!
Jacques!
A francba!
- Bassza meg! - Add ide a revkóm!
El az útból, vagy lelőlek titeket! Az istenit!
Menj már! Nyomjad!
Félre az útból!
Vissza!
Robert! Jacques-ot meglőtték. Tudsz segíteni?
Máris. Persze.
Gyere!
- Jacques, otthonról hír jött. - Mi?
Apád kórházban van.
- Gyere, ellátlak! - A francba!
Mesrine elkövetett már rosszabbat is, de ilyen merészséget soha.
Kiválasztotta a szökése helyszínét.
Miután márciusban elkapták, nem fogadta el az előzetes ítéletet,
mert tudta, hogy akkor új per lesz itt, Compiegne-ben.
A meghallgatás előtt kikéredzkedett a vécére,
ahol korábban a cinkosai elrejtettek egy fegyvert...
- Ez rólam beszél! - ...a víztartályba.
Mesrine felfegyverkezve tért vissza a terembe.
"Hasra, vagy megölöm a bírót!''
Én ilyet soha nem mondtam! Soha!
Valamennyi rendőr számára, akik alábecsülték a fenyegetést,
immár nyilvánvaló, hogy Mesrine-t
az egyes számú közellenségként kell kezelni.
Az"egyes számú''!
"Egyes számú''!
Jó napot!
Apa!
Én vagyok.
Én vagyok az.
Jacques.
Jacques?
- Hogy vagy? - Miért jöttél ide?
Minden bank bezárt, gondoltam, meglátogatlak.
Bolond vagy!
Hát eljöttél!
Láttad a lányod?
Még nem.
Tudod, fiúnak se voltam az igazi, apának se vagyok túl példás.
Ilyen vagyok. Mit tegyek? Sajnálom.
Ilyen vagyok.
- Biztos az én vétkem. - Nem.
Bármi történjék is, Jacky, az apja maradsz.
Ahogy te az én fiam.
Bocsáss meg, bocsáss meg!
Jobb lenne, ha most már mennél.
Tudom.
Az anyja, a kölykei és néhány alkalmazott, más senki.
Nem olyan hülye, hogy ide jöjjön!
PÁRIZS, 1973 SZEPTEMBERE
- Mi történt? Szembejött egy ajtó? - Nem, bokszoltam.
Bunyós vagy?
Igen.
Michel is bokszol.
- Tudsz vezetni? - Igen.
Pár nap múlva lesz egy kis balhé. Már ha érdekel.
Rablás a 18. kerületben. A keresett jármű egy Renault 16-os,
szürke, 7791 Y L 75.
Megvan a jármű.
Figyelem! Megtaláltuk a keresett járművet.
A közterület nem kuka, uram. És rossz helyen parkol.
Szálljon ki a kocsiból, és mutassa az iratait, kérem!
Várok! Szálljon ki, legyen szíves!
Ne mozduljon! Kezeket hátra!
Félre az útból!
Tűnj innen!
Állj! Állj!
Szállj ki!
Kiszállni! Nyisd ki az ajtót! Kifelé!
Tűnés!
Kifelé!
Ne mozdulj!
Gyerünk!
Menj!
Arra!
A Chapelle felé megyünk!
Most jobbra!
Gyerünk! Arra! Arra!
Az istenit!
Gyerünk!
Futás!
Félre!
Jól van, gyere!
Az istenit!
- Nem mozdulnak! Leülni! - Leülni!
- Mindenki lefelé néz! - A fülem!
Megmondtam, hogy nem lesz jó sofőrnek ez a beszari!
- Majdnem lekapcsoltak. - Igazad van, nem hallgattam rád!
- Bocs! Most hagyj békén! - Hogy képzeled?
Elkapták a zsaruk. Köpni fog nekik ez a gyáva tetű!
Cseszd meg!
Na figyelj! Akit én választok ki az sose köp! Érted?
Kapd be!
Soha!
Ha ilyen kurva zseniális vagy, mássz ki a szarból egyedül!
- Rohadj meg, Mesrine! - Tűnj a búsba! - Kérlek!
Tűnjenek innen! Kifelé mindenki! Mozgás! Mozgás!
Gyerünk!
Broussard felügyelő!
- Soká várunk még? - Majd szólok.
Az embereim nyolc órája vannak a tetőn, és esik.
Láttam. Szólok, ha akció van.
Vadbarom!
Rendőrség! Nyissa ki az ajtót!
Rendőrség! Körülzártuk az épületet!
Rendőrség! Adja meg magát!
Mi? Mi a baj?
Ki az, és mit akar?
Jöjjön ki, vagy betöröm az ajtót!
Köpök rád!
A Baader-Meinhof csoportból vagyok!
Az egész szart a levegőbe repítem!
Éljen a forradalom!
Öltözz!
Ez nagyszerű!
Köszönöm!
Kihúzod a gyufát, Jacques!
- Ki vagy, hogy tegezni mersz? - Robert Broussard.
- A bűnüldözésiektől. - Az istenit!
Broussard, a körszakállas?
Akinek a fotóival tele vannak a lapok?
Az!
- Elég a cirkuszból, add meg magad! - Kapd be!
Biztos, hogy te vagy? Dugd be az igazolványod!
- Hogy közben lelőhess? - Vagy te engem, míg felveszem!
Ez igaz.
A szavamat adom.
Ha ismersz, tudod, hogy nem hazudok. Nem lőlek le.
Gyerünk, Broussard! Bátorság!
- Rendben, Jacques! - Várok!
Itt van!
Nos?
- Hé, Broussard! - Tessék!
- Két szívességet kérek! - Az attól függ!
A lányt, aki velem van, hagyd békén, semmi köze az egészhez.
És adj húsz percet, el kell intéznem ezt-azt.
- Kocsi sofőrrel nem kéne? - Az úgyis meglesz.
Nincs más választásod. Ez vagy a háború!
Na?
Na?!
Húsz percet kapsz. Húsz percet.
Jacques! Mit csináljunk? Mit csináljak?
Adj valami feladatot!
- Mi lesz velem? - Hozd ide a gyufát! Siess!
- Kérlek! - Az asztalon van!
Szerinted elkapnak és lecsuknak?
- Nem akarok börtönbe kerülni! Elengednek? - Nyugi!
- Nem bírok nyugton maradni! - Kussolj!
Hallod?
Fogd be a szád!
Mit csináljak? Mi lesz velem?
Nyugi! Nem lesz semmi baj.
Nyugodj meg!
Mit csinálsz már, Mesrine? Ugye nem versz át?
Húsz percet kaptál, nem negyvenötöt!
Mondd, Broussard!
Elég tökös vagy ahhoz, hogy fegyver és mellény nélkül kapj el?
Miért tenném?
Hogy Lássuk, képes vagy-e rá. Én megtenném.
Broussard, kis huszár!
Biztos, hogy egy súlycsoportban vagyunk?
Na, mi lesz, Broussard?
Bemegyek.
Tessék!
Letettem a fegyvert és a mellényt!
Van merszed fegyvertelenül kijönni?
Ezt minek nevezed?
Hé, te művész! Az utókornak!
- Ez a felügyelő nagy pillanata! - Ha te mondod.
Nem csodálkoztál, miért nem nyírtalak ki titeket?
- A rendőr nem gondolkozik, csak cselekszik. - A hölgy miatt.
Csak mert ő itt volt. Mert volt velem egy hölgy.
Legközelebb se nő, se pezsgő nem lesz.
Csak te meg én.
Úgyhogy...
a viszontlátásra!
SANTÉ BÖRTÖN, Párizs, 1973
Őrség!
Mit akarsz, Jacques?
Ki ez a fickó? Ez a Pinochet?
Egy chilei tábornok.
Egy Pinochet nevű bunkóé a címlap! Rólam egy sort sem írnak!
- Az mégiscsak egy puccs... - Egy puccs?
Azonnal keríts nekem egy írógépet!
- Mert írni fogok. - Meglátom, mit tehetek.
Na eredj!
Pinochet...
Pinochet!
- Megmagyarázná? A HALÁLÖSZTÖN
1977 MÁRCIUSA
Ez a könyvem.
Ez nem könyv, ez öngyilkosság.
Két hónapon belül tárgyalás, és így bevall negyven gyilkosságot?
E pillanatban minden rendőr a maga könyvét böngészi.
Összevetik az emlékeit a régi aktákkal, és kiássák a hullákat.
Ha ki akarnak ásni bármit, itt kell ásniuk!
Miért? Nem igaz?
A közönség szereti a pörgést, az akciót.
- És? - Az esküdtek csak nem néznek olyan hülyének, hogy
elhiggyék, bevallok olyat, ami guillotine alá juttat!
Tudja, az utcán...
sztár vagyok.
Szórakoztatja az embereket, de félnek is magától.
Ha ezt elfojthatják azzal, hogy lecsukják, kapnak rajta.
Hogy maga milyen kispolgári, ügyvédnő! Igazán aranyos!
A bíró engedélyezett egy beszélőt.
Megnőttem.
Azt látom.
Már nem vagyok gyerek.
Gyönyörű szép vagy.
Köszönöm!
Hogy...
Hogy vannak az öcséid?
Boris és Bruno jól van. Idiótán viselkednek, de mindegy.
De fura!
Igen.
Ugye nem motorozol a haverjaiddal?
Újra belebújsz az apaszerepbe?
Nem vagy ott, hogy megóvhass.
Azért csak vigyázz!
Mikor jössz vissza?
Egyhamar nem.
Sajnálom, kicsim.
- Nem így kéne találkoznunk. - Jobb így.
Mert legalább tudom, hol talállak.
Hiányzol.
Jacques Mesrine!
Továbbra is tagadja, hogy köze lenne Michel Ardouin vádlotthoz?
Mondtam már, hogy nem ismerem!
Ardouin, álljon fel, hogy Mesrine jobban lássa!
Hát, nem ismerem fel az arcát. Erre a frinyóra emlékeznék!
Azt is tagadja, hogy foglyul ejtett egy bírót, fedezendő a szökését?
Most miért? Mint minden rendes polgár jogi védelmet kerestem.
Mi a baj ezzel?
Szándékában áll újra megszökni?
Bíró úr, ezzel a 101 kiskutyás gallérral
tudnia kell, hogy a pokolban
a szökés: jog. Sőt mondhatnám, kötelesség.
Mi több, még üzlet is.
Minthogy sosem beszélek a levegőbe:
Hölgyeim és uraim, tudják, mi ez a kulcs? Tudják, mi ez?
A szállításkor használt bilincsé.
Nézzék, milyen képet vágnak!
És tudják, hogy jutottam hozzá? Egyszerűen megvettem.
Egy börtönalkalmazottól, 300 ezer frankért!
Kedves újságírók és esküdtek!
E rendszer fenntartásáért hiába küzd
az államügyész úr!
Minthogy Broussard felügyelő is jelen van, és
bölcs szokása szerint az újságírókhoz ült...
Felügyelő! Győződjék meg maga róla!
És miért van ennyi fegyver a birtokában, Mesrine úr?
Hogy is mondjam csak, bíró úr.
Megmagyarázhatatlan veszélyérzet gyötör kisgyerekkorom óta.
Nincs panasz, elintézem az ellenségeimet.
A rendőröknek munkát spórolok, bár a mentőkét bonyolítom.
Egy megnyerő ember hamis képét mutatja,
aki persze gonosztevő, de nem ártana a légynek sem,
és az áldozataival is kedvesen bánik.
Milyen nevetséges!
Mindez csak alibiként szolgál,
hogy álcázza az erőszakot.
Nincsenek ártatlan gengszterek,
csak szimplán gengszterek vannak,
és maga szimplán egy gengszter, Mesrine.
Nem habozik lőni, ha kell.
Amint balul üt ki bármi, elmegy a végsőkig.
Az esküdtszék dolga a törvény szigorával dönteni a büntetésről.
Egy társadalom nem létezhet a büntetés eszköze nélkül!
Szóval én vagyok "az egyes számú közellenség''?
De hisz ez marhaság!
Egy közintézmény ellensége vagyok. A bankoké!
Amiket kétség kívül kirabolok, és ezért nem szeretnek.
De mikor kirabolok egy bankot, nem érzem, hogy törvényt sértek,
csak meglopok egy nálam nagyobb tolvajt!
Egy sötét lyukba akarnak lökni?
Hogy a kulcsot eldobva elfelejtsenek?
Tessék, lökjenek csak bele!
De megszököm.
Megszököm.
Számíthatnak rá!
A bíróság az esküdtszékkel közösen az alábbi ítéletet hozta:
Pierre Vandhoren öt év börtönt kap, felfüggesztve,
Michel Grangier hét év letöltendő börtönbüntetést,
Michel Ardouin tíz év letöltendő börtönbüntetést,
míg Jacques Mesrine vádlott
húsz év szigorított börtönbüntetést kap.
1978. MÁRCIUS
Bernard úr! Megtenné, hogy tüzet ad, kérem?
Hogyne, Jacques!
Köszönöm!
- Szia, Luc! - Szervusz, Jacques!
Üdv!
Mire fel edzel? Terveid vannak?
Válaszolhatnál nekem. Én Jacques Mesrine vagyok.
Na és? Mit keresel az udvaromon?
Tudod, itt...
nemigen tagadnak meg tőlem semmit.
Igen, azt látom.
Tudod,
már háromszor megszöktem.
Én is.
Igen, de...
talán...
újra megtenném.
François Besse a nevem.
Hallottam.
Nincs hír a kereszténydemokrata elnökről, akinek ''kivégzését''...
- Átkutatás! - ...tegnap jelentette be a Vörös Brigádok.
Immár 52 napja, hogy a római rendőrség csupán híreket közöl,
gyakran csak légből kapott híreket Aldo Moróról és a Brigádokról.
Átkutatás!
Ártatlan embereket tartóztattak le...
A rendőrséget, a titkosszolgálatot és a vezetőket...
Motozás!
...megbénította az olasz terrorizmus.
Aldo Moro március 16-i elrablásakor
sokkolta az olaszokat az elnök öt testőrének meggyilkolása.
Az elmúlt 52 napban sokan kritizálták a Moróval történteket,
mégis sajnálkoznak az öt rendőr tragikus sorsa felett.
Aldo Moro sorsának alakulását
a Vörös Brigádok ''hangszereli''...
a tömegek számára...
- Csak a csomagolófólia! - Rendben.
...kivégzik, ha nem engedik el a terroristákat.
A Vörös Brigádok pszichológiai háborút folytat a kormány ellen...
Itt van az ügyvédje, Jacques!
Főnök!
Bemennék. Fázom.
Két perc! Csak bekísérik Jacques-ot.
Két perc?!
Jó napot!
- Mi a helyzet? - Hát, amiatt a kanadai história miatt...
- Nincs nálam az aktája. - Nem gond.
Főnök!
- Mit akar? - Kellene az aktám, de
a szomszéd cellában hagytam. Tanácsot akartam kérni.
- Besse-től? - Igen.
Nem hallotta? Kell nekem az akta. Hozza ide, kérem!
- Máris. - Kösz, főnök!
Ha ez kitudódik, kizárnak a kamarából.
- Nekem ez az életem. - Ne féljen!
Ön megmenti az életem,
én nem teszem tönkre az önét.
Összejön?
Már össze is jött!
Mesrine szerint nálad az aktája.
Van egy kis gond...
Lépj hátra!
A francba!
Besse! Mit keresel ott?
Várjunk csak! Mi folyik itt? A falhoz! Gyerünk, a falhoz!
- Pisztolyt! - Nesze! - Ez őrültség!
- Vetkőzzetek! Te is! Ne bámulj így! - Mi történt?
A nadrágot!
Gyerünk, siessetek már!
- Vigyetek engem is! - Mozgás! A fal felé! Kezeket fel!
- Dugulj el! Várj! - A falhoz!
Veletek megyek! Életfogytos vagyok!
Nyugi!
Gyerünk, kislányok! Erre! Mozgás!
A cellába! Menj már!
Ide figyelj! Te egy rab vagy, érted?
Nesze, fogd!
Rendben.
Ne mozdulj! Pofa be!
Kussolj, és szedd a lábad!
Gyerünk! Hang nélkül!
- Mássz le! - Küldd le a segged!
- Siess! Fogd a létrát! - Jön még valaki? Senki?
- Senki? - A ti bajotok!
Siessetek!
Gyerünk! Gyerünk!
Ne mozdulj! Tedd le a fegyvert!
Dobd el!
Oda! A falhoz! Siess!
- Fogd meg! - Minek? Támaszd a falhoz!
- Gyerünk! Siess! - A kabátodat! Vedd le!
- Vedd már le! - Igyekezz!
- Az istenit! - Jók vagyunk!
Ezt add ide! Gyere csak!
François, a kesztyű!
- Fedezz minket! Fedezz! - Jól van! - Fedezz!
Aki megmozdul, lelövöm!
Akaszd be!
Uram! Rendőri akcióhoz lefoglalom a kocsit!
Siess! Ugorj le!
- Szálljon ki, kérem! - Siess már!
- Kérem! Szálljon ki! - Kifelé! Mozgás!
Tűnj már a fenébe!
Gyere!
Gyere már!
Siess!
Gyerünk!
Siess már!
Indulj!
Irtózat lett a vége!
A Vörös Brigádok felforgató akciója
gaztettbe és gyilkosságba torkollott. Aldo Moro halott.
A pártelnök az életével fizetett a terroristák aljas zsarolásáért.
Nem volt szükség közleményre, hogy ezt bejelentsék,
egy névtelen telefonáló egy autóba helyezett bombára figyelmeztetett
a kommunista párt központja közelében. Bomba nem volt,
csak egy halott férfi az egyik kocsi csomagtartójában. Aldo Moro.
Cseszd meg, hol voltál? Máskor szólj!
Jean-Luc!
Örömmel mutatom be neked
Annie hercegnőt és Cristiane hercegnőt!
Jó estét!
- Az unokatesóm fegyvert árul, mint látjátok. - Igen...
Üljetek le, és legyetek nagyon kedvesek hozzá!
Ez az! Nézzétek, mennyire ráfér már!
- Ezek igaziak? - Ne nyúlj hozzá!
Na jó...
akkor...
Bruno!
- Jean-Luc? - Gyere oda!
Töltsetek magatoknak, és ne nyúljatok semmihez!
Ne a pisztolyokat töltsétek!
Máris jövök.
- Na? - Kik ezek a kurvák?
- Ők nem kurvák! - Hanem?
Egyetemisták, akiket megtámogatunk...
Mesrine megszökött, de kerüljük a szenzációhajhászást,
csak annyit mondhatunk: az egyes számú közellenség
reggel óta kint van.
Ez a harmadik szökése, az egyik látványosabb volt, mint a másik.
- Öt éve fehérneműreklámokra rejszolok! - Tedd, amit én!
Két rab szökött vele, az egyiket lelőtték...
Te a sportra meg salátára hajtasz, én muffokkal akarok jóllakni!
François!
Ne tedd tönkre a tervem!
Mi inkább megyünk.
- Úgy tűnik, a barátod nincs jól. - Nem, nem!
Gyere vissza! Annie! François! Maradjatok!
Megijeszted szegényt! Kapcsold vissza a tévét!
Ne higgyetek a sajtónak! Hülyeségeket hordanak össze.
Ideje továbbállni.
Már megint? Hé! François!
François!
- Magát láttuk a tévében? - Nyugodtan tegezhetsz.
Jacques Messrine?
"Merine''. Jacques Mesrine.
- Jacques Mesrine. Örvendek! - Én is.
Vaugier főfelügyelő vagyok, ő pedig Herriot nyomozó.
Jó napot!
- A főnöke nincs itt? - Én vagyok az őrsparancsnok.
Mindig ennyien vannak itt?
Azért jött idáig, hogy a szolgálati beosztást ellenőrizze?
Kíméljen meg a megjegyzéseitől!
Esténként hányan vannak ügyeletben?
Úgy tízen összesen.
Na, mit mondtam? Nem rossz.
- Igen. - Ugye?
Miért?
Mostanában nem hallott olyan jellegű mozgolódásról, ami
ezzel a két ördögi alakkal kapcsolatos?
- Besse-szel és Mesrine-nel? - Nem. Miért?
Gondolják, hogy itt is támadásra vetemednek?
Ezeknél sosem lehet tudni. Igaz?
Ha összefutna velük, vigyázzon a töpszlivel, ő a veszélyesebb!
Bizony!
Henri, ne töltsük itt az időt tovább, dolgunk van!
- Köszönjük, uram! - Hát akkor, viszlát!
De nem túl hamar, remélem!
- Néhány emberre számítottunk, de ez egy hadsereg! - Ugyan már!
Akárhányan vannak, csak tyúkszaros fakabátok!
- Szóval hamis pénzt vetnek be? - Igen.
- És ezért ellenőrizni akarják a páncélszekrényt. - Kívánatos lenne.
Van rá parancsuk?
- Itt a rendőrigazolványom. - Nem, parancsot kérek!
Házkutatási parancsot.
Ejnye!
A parancsot, felügyelő! Parancs kell? Hát, adok én neked parancsot!
Parancsoljon, a parancs! Pakold tele ezeket, öreg!
- De gyorsan! Gyerünk! Indíts a páncélszekrényhez! - Mozogj!
A páncélszekrényhez! Gyerünk! Igyekezz!
Ne bámulj így rám!
Fürgén!
- Felkészültél? - Igen!
1-2-3!
Gyere!
Gyere már, cseszd meg!
Indulhatsz!
Kapaszkodj!
Sorakozó!
Szakasz, sorakozó!
- A kurva életbe! - Na ne!
- Megállsz? - Lerohadt! - Az istenit!
Igazodj!
Szakasz, vigyázz!
A szakasz indulásra kész!
Semmi vész, csak a lábam.
A szakaszvezető parancsára kutatószakasz bevetésre indulj!
A nyakkendőd!
- Jobbra át! - Jobbra át!
Lépés indul!
- Menjünk! - Jó.
Mesrine egy társával péntek este kirabolta a deauville-i kaszinót.
Később a kocsijukat ott hagyták az erdőben, Bernay-től délre.
A gengszterek a környéken bujkálnak.
A rendőrség nagy erőkkel kutat utánuk.
Ebből elég, nem?
Tessék, ez azért csak jobb!
Látod?
Köszönet a ruhákért!
Így ni!
Nos,
mit szólnátok, ha ma suli helyett
eljönnétek kocsikázni egyet François és Jacquot bácsival?
Meg apával és anyával, ha ő is jönni akar.
Szavazzunk! Én szeretnék elmenni.
François! Te mit mondasz?
Á, már ketten vagyunk!
Papa?
Tessék! És a mama?
És a gyerekek.
Pompás! Az egész család egyetért.
Ez jó.
Hát, akkor menjünk!
Mögötted van!
Gyere ide!
- Mi a neved? - Daniel.
Tudod, hogy kell kerülő úton Chauffourba menni?
Odaviszel, és kiteszel minket. Rendben?
Különben...
Ugye nem kell elmagyaráznom?
Helyes.
Csukd le!
Gyerünk, tovább! Tovább!
Menjenek tovább! Gyerünk!
Tovább, tovább!
Jó napot, asszonyom! A csendőrségtől vagyunk.
Hiába fésülte át háromszáz rendőr az Alençoni-erdőt Bernay-től délre,
kutyák, két helikopter és egy kommandós osztag
- és a csendőrség különlegesen felszerelt... - Mi ez?
Útblokád!
- Kinyitná a csomagtartót? - Hajtsd fel a könyöklőt! Zárd el a rádiót!
Hajtsátok fel a könyöklőt!
Édes istenem!
Gyerünk, guruljanak tovább! Tovább!
Állj!
Jó napot! Van valami közlendője?
Ellenőrizzük a kocsiját.
Nyissa ki a csomagtartót!
Rendben, köszönöm!
Csak nyugalom, gyerekek!
Viszontlátásra!
- Csendőrség! Jó napot! - Jó napot!
- Látott bármi feltűnőt útközben, uram? - Nem.
- Aszzonyom? - Állítsa le a motort, kérem!
- Mi van? - Kérem, hogy állítsa le a motort!
- Jól vagytok? - Igen.
- Felháborító! Hajnal óta úton vagyok! - Ellenőriznünk kell.
- Mesrine-t üldözzék, ne minket túráztassanak! - Ne vitatkozzon!
Nincs semmi hátul! Látja?
- Ne vitázzon! Halkabban! - Csak az időmet rabolják!
Elég már! Szálljon vissza!
Ön elindulhat, uram! Menjen tovább!
Mehet!
Nincs itt senki!
Gyere!
Daniel, gyere ide!
Na, gyere már!
Gyere ide! Gyere!
Tessék!
De...
ezt az ijedtségért, a ruhákért és főleg: a hallgatásodért kapod!
- Rendben. - Mennyit adtál neki?
- Tíz lepedőt. - Tízet? A rongyaiért?
- Mit ne mondjak, nagy üzlet! - Hagyd már!
Jól csináltad.
Menjetek!
- Arra! - Mi van?
Ott átkelhetünk. Nézd!
Azt add ide! Figyelj!
- Nem hiszed? - Nem. - Pedig tuti hely.
Nézd! Te folyton kétkedsz!
Simán megy?
Menj tovább!
Itt elálldogálhatsz. Látod?
Nem bízol bennem.
Hoppá!
Itt egy kicsit mélyebb.
Gyere!
Várj!
Nesze, fogd!
Erre gyere! Itt jó. Vigyázz! Itt nem!
Várj csak! Ezt fogd meg! Fogd már meg!
- Miért? - Ezt kidobom a partra.
- Ne! Túl messze van! - Bízz bennem! - Ne! Bízz bennem!
Túl messze van!
Francba!
Vigyázz!
Gyere vissza, François!
- A francba, elsüllyed. - Elmerült.
- Az volt a te részed. - Jó, rendben!
Mi az ott! Nézd csak? Mi az?
Az istenit!
Egy csónak!
A csendőrök éjszaka is tovább folytatták a kutatást,
és újabb csapatokat is bevetettek a környék erdeiben.
A csendőröknek meggyőződésük, hogy a gengszterek egérutat nyertek,
még az akció elindítása előtt, de folytatják a hajtóvadászatot.
Jó napot!
- Szóval mire hív meg? - Lássuk csak...
Pezsgőre.
- A legjobbat. Cristal van? - Természetesen.
Egy palackkal.
Mi a neve?
Sylvia.
És a magáé? Mi a neve?
Jacques! Jacques! Jacques!...
- Mi a nevem? - Jacques! - Igen! - Jacques!
Reggel elolvastam a horoszkópom.
Mi állt benne?
Hogy szerelmes leszek.
PÁRIZS, 1978. JÚLIUS
Nos, Isabelle, elhozta a kis ajándékomat?
- Köszönöm! - Elkezdhetjük? - Hogyne! Nyisson tüzet!
Miért teszi mindezt?
Mert nem szeretem a törvényt.
És nem akarok örökké a vekkerem rabszolgája lenni.
Nem akarok álmodozni.
Vagy egy üzletben arra gondolni, hogy tízhavi munkámba kerül valami.
Nem.
De mit vár ettől a fajta élettől?
- Dicsőséget? Pénzt? - Micsoda kérdés!
Pénzt és még több pénzt!
Kizsákmányolók közt élünk, de én nem zsákmányolok ki senkit.
Mit csinálok?
Ott keresek pénzt, ahol van. Azaz a bankokban.
Politikai szempontból jobbra vagy balra húz?
Egyik felé sem. A politika korrupt. Önnek magyarázzam?
Nem tudok egy politikus felfogásmódjában bízni.
Veszélyes embernek tartja magát?
Veszélyes?
Mit gondol?
Igen. Talán.
Nem tudom. Miért kérdezi?
Veszélyes. Az attól függ.
Fegyveres zsarukkal szemben biztos. Nem ismerek határt.
Ezt kapd le!
Ez jó lett! Tartsd meg!
Veszélyes.
Lehet.
Lehet, hogy az vagyok.
Mit gondol, hogy fog megöregedni és meghalni?
Kétlem, hogy hosszú életű leszek.
Le fognak lőni. Meghalok.
Normális és logikus végkifejlet. Egyébként...
annak, akit már bezártak a szigorított börtönbe,
mindenhez joga van. Ahogy nekem.
Nem túl elkeseredett ez?
- Vannak tervei? - Rengeteg. Mindig tele vagyok tervekkel.
Bezáratom a börtönt. Lehúztam ott öt évet. Tudja, mi az?
Öt év a szigorítottban? Mindenkit kihozok onnan.
Láttam, hogy szedik ízekre az embereket.
És ha odafent az igazságügyi miniszter úr még nem jött rá,
én nitroglicerin-szakértő vagyok. Bírót is robbantok, ha kell.
Francia Baader-Meinhof csoportot akarnak? Vagy Vörös Brigádokat?
Foglalkozzanak a kérdéssel, mert ha el kell mennem,
hogy egy palesztin kiképezzen, megteszem! Mindent felrobbantunk.
- Mit kér inni? Egy kávét? - Az jólesne. - Egy kávé cukorral?
Jó napot!
Parancsol?
- Két Paris Matchot kérek! - Igen.
- Meg egy Marie-France-ot. - Máris. Tessék! Két font lesz.
- "Jack Merine''? - Igen?
- Írnak rólad a Paris Matchban. - Épp ideje.
Tessék!
A mai menü: báránycomb!
Mert ami engem illet, kezdem unni az angol kaját.
"Ha a palesztinoktól kell kiképzést kapnom, megteszem.''
"Ha a miniszter elutasít, olyan erőszak lesz,
- amilyet még nem láttak!'' - Ezt mondtam. És megteszem.
- "Nitroglicerin-szakértő vagyok.'' - Folytasd!
"Bírót is robbantok, ha kell!'' Milyen hülyeség ez?
- Ez nem hülyeség. Ez a forradalom. - Mi? - Forradalom!
Mi vagányok vagyunk, nem próféták!
- Nem próbáljuk megtörni a rendszert! - Látod?
Ez a tipikus kishitűség. Miután ő kicsi, kicsiben is gondolkodik.
Én nem durrantok akkorát, hogy beszarjak!
- És nem akarok vendettát az állam ellen! - Tényleg? - Igen!
Rendben. De ne kérd, hogy dedikáljam a példányodat.
- Kitörölheted vele a segged! - Ugyan már!
Gyere enni, François!
- Én nem így dolgozom. - Ki kell használni a sajtót!
- Ez minden. - Meg kéne beszélnünk.
Állok elébe. De gyere enni! Mozgás!
Hozzák be a vádlottakat!
Egy tuti lehetőségre akadtam. Hallgass ide!
Elrabolunk egy milliárdost.
- Minek? - Hogyhogy minek? Miféle kérdés ez?
Szerinted? Hogy megkopasszuk. És mondhatom,
nem semmi fazon, akit találtam.
Senki se siratja majd. A vén tetű üregekbe kényszerít lakni másokat.
Komoly fogás, higgy nekem!
Várj!
Utána tudod, mit csinálunk?
Beszerzünk néhány páncélöklöt, François,
és megtámadjuk a börtönt.
Figyelj, Jacques! A börtön felrobbantása még rendben van.
- De utána mibe akarsz még belevinni? - Hát, utána...
Te sosem állsz le.
Te porrá akarod zúzni a rendszert, én viszont sápot húznék belőle.
Folyton pörögsz, de sajnos még csak észre sem veszed.
- Pörgök? - Pörögsz.
Mi ez a kifejezés? Nem ismerem.
SARTHE, 1979. JÚNIUS
Jó napot! Lefevre úr itthon van?
A fia vagyok. És ön?
Vaugier felügyelő a rendőrségtől. Megengedi?
Miről van szó?
Az apjának házai és lakásai vannak. Ennek kapcsán hallgatnánk ki.
- Máris hívom. - Köszönöm.
Két rendőr akar beszélni veled.
- Miben segíthetek, uraim? - A bérlői panaszt tettek ön ellen
az egészségtelen körülmények miatt. Be kellene jönnie a kapitányságra.
- Nem lehetne itt? - Nem. Hogy nézne az ki?
Semmi gond. Menjünk!
Nyilván nem tart túl sokáig.
- Charles hozza ki a kocsit! - Felesleges. Autóval vagyunk.
Amint végeztünk, hazahozzuk.
Nagyszerű, akkor menjünk!
Köszönjük az együttműködését!
Mostantól fogva
a Palesztin Felszabadítási Front foglya vagy.
Palesztin?
Mi közöm van hozzájuk?
Én Párizsban adok bérbe lakásokat.
- Még csak zsidó se vagyok. - Sebaj.
Tejelni fogsz nekem. Jacques Mesrine-nek.
- Mesrine? - Igen.
Sokáig tart fogva?
Hát, amíg nem pengeted ki a lóvét, nem mehetsz haza.
- Mennyit akar? - Tízmilliót, kápéban.
- Tízmilliót?! - Igen. - Nem!
Nem, tízmillió túlzás. Ilyen áron...
82 éves vagyok. Nem éri meg. Inkább öljön meg most!
- Akkor perkálj nyolcat! - Nem!
Hogyhogy nem?
- Nem. - Nem te döntesz! Vén barom!
- Csengess ki hetet, nincs tovább! - Nem!
Mégis mennyit gondoltál kiköhögni?
Hatot!
- Négy részletben. - Négy részletben?
Négy részletben! Na jó.
Először is: három részletben. De ha kekeckedsz, kinyírlak ingyen.
- Világos? - Igen.
- Világos? - Igen!
Az agyam elszáll az öregtől!
Remek koszt, pompás konyak, végül is nem vagyunk olyan különbözőek.
Szeretjük a jó dolgokat.
Ezek megszerzéséhez pénzt kell kizsarolni egy becsületes alaktól.
Miért ne?
Ez hülyeség! Egész mások vagyunk.
Te kizsákmányoló, én forradalmár. Ez nem ugyanaz.
Tudja, mi a különbség egy gengszter és egy forradalmár közt?
Ez valami rejtvény?
Egy forradalmár már golyót küldött volna a fejembe,
és a hullámat egy kocsi csomagtartójában hagyta volna.
Váltságdíj nélkül. Ugyanakkor egy gengszter
váltságdíjat kér, elteszi a pénzt, és elenged.
- Maga ezt fogja tenni. - Ez finom.
Harmadik lehetőség is van!
Lenyúlom a lét, golyót küldök beléd, és a csomagtartóba duglak.
- Erre nem gondoltál? - Ez esetben mindaz, amit a lapok írnak önről,
a becsületes banditáról, akinek a szava szent, az mind hazugság?
- Belgiumban elfogták Mesrine rabtársát... - Jacques! Nézd!
Besse a szökésük óta több rablást követett el Mesrine-nel...
"Merine''!
Az utóbbi időben viszont elvált az útja az egyes számú közellenségtől.
Ixelles-ben, Brüsszel külvárosában fogták el három társával együtt.
Szegény François!
A bűnüldöző szervek tippje nyomán a belga rendőrség...
Nagyon hülyének kell lenni ahhoz, hogy a belga zsaruk elkapjanak.
Ahogy ismerem, nem sokáig lesz bent.
Na jó.
Vadas nyúl, Jacques mester módra. Asztalhoz! Gyerünk!
- Még mindig sehol semmi. - Hadd nézzem!
Egy órája szobrozunk itt. Mikor vesszük át a dohányt?
Hagyjuk, hadd főjön a levében! Sose lehet tudni, mi történik.
- Hé! Mi az a kocsi? Megállt Lefevre mellett. - Mutasd!
A patkány! Ugye megmondtam! Zsarukat hoz ránk!
Rohadt, szarházi banda!
Na, most figyelj! Teszteljük a szélvédőjüket.
Zsarukkal jössz ide? Nesze!
Keresztbe akartál tenni nekem? Hát, most megkapod!
Rohadék!
Jó kis puska ez.
Ajjaj, lépjünk le! Gyerünk!
A szarházi fiacskád megpróbált átverni! Hemzsegtek a zsaruk.
Többé nem fordul elő, esküszöm!
Ajánlom is! A te érdekedben!
Vagy megjárod.
Szóval...
két jó hírem van.
Először is a papi hazamehet, mert az aranyifjú fia
kifizette az első részletet.
Másodszor: Nézd!
Na, ne vágj pofákat, mosolyogj! Fogd meg!
Gyerünk! Mindjárt kész!
Mosolyogj, és mondd, hogy hihi!
- Besse: Egy Mesrine-féle szökés - 1... 2... 3... hihi...
Így ni!
Tessék!
Őszintén. Hatszáz lepedő. Hát nem szép az élet?
Hölgyem! Uram! Üdvözöm önöket a BMW-nél!
- Hadd mutassam meg az új... - Elég! Ezt kérem!
- Máris, uram! - Azért.
Nem bánok semmit... Főleg nem a jókat...
Sem a rosszat... Nekem olyan mindegy...
Most figyelj, szivi!
Előzzön csak meg, uram! Nézd, egy másik vidéki tahó!
De hol a rendőrség?
Megérkeztünk.
Inkább azt próbáld fel!
Gyönyörű!
Mennyibe kerül?
- Le vagy tartóztatva! - Rendben!
Tetszik, Maszat?
Csodás!
Mesrine-nek csak egy dolog járt a fejében, mióta húsz évre ítélték
tavaly, 77 májusában: megszökni.
De valószínűleg újra elkapják, mert így nem beszélhet,
nem igazolhatja a legendás egyes számú közellenség státuszát.
PÁRIZS, 1979. AUGUSZTUS
Charlie!
Charlie Bauer, a láthatatlan ember.
Nem könnyű találkozni veled.
Nem vagyok olyan szabad, mint te.
Van egy csoportom, elvtársaim, akiknek felelek.
Tényleg! Ezt elfelejtettem. Az ultrabalos elvtársaid,
akik megmondják, mit egyél, mit igyál, kivel beszélj!
Azt hiszed, szét tudod zúzni a rendszert egyedül?
Nem hiszem. Tudom, hogy így lesz.
Nem olvastad az újságot? Vagy a könyvemet?
- Csak egy részét. - És? - Nem mindent díjaztam.
Mert semmi köze ahhoz, ami én vagyok, vagy amit védelmezek.
Még azt is elmondom, hogy ha Algériában találkozunk,
nem egymás mellett, hanem szemben harcoltunk volna, fegyverrel.
Tudom.
- Megöltelek volna. - De csak ha egyből sikerül.
Nincs mit bizonyítanunk egymásnak.
Hát akkor
hazamegyek a kis családomhoz.
- De kapcsolatban maradunk. - Igen.
- Ha bármi kéne, bátran szólj! - Hamarabb fogok, mint hinnéd.
- Barátom! - Ciao!
Miféle viselkedés ez?
- Hogy viselkedtél? - Hogy viselkedtem?
Végig itt kelleted magad.
- Nem is érted, miről beszélek! Csak egy hülye ribanc vagy! - Mi?
- Igen. Emlékszel, hol szedtelek fel? - Micsoda?
- Engem nem szed fel senki! - Kivéve ha villant némi...
Engem nem lehet felszedni! Nem lehet megvenni!
- Ha tisztelnél, nem beszélnél így! - Te beszélsz nekem tiszteletről?!
Te beszélsz tiszteletről?
- Miután itt riszálsz a barátom előtt? - Miféle barát?
Figyelj! Ő is megjárta a börtön poklát, mint én.
Nekem elég ennyi.
François volt a barátod.
De mindig tied kell legyen az utolsó szó, így magadra maradsz.
Így is fogod végezni, Mesrine.
Egyedül.
De miért? El akarsz hagyni? Igen?
Miért mondod ezt?
Mi a baj?
- Már nem szeretsz? - Hagyd abba! - Drágám!
Menjünk el innen! Menjünk el innen.
- Elmegyünk. - Hazudsz.
- De, elmegyünk! - Hazudsz.
- Meg fogod öletni magad. - Dehogy! Nem hal meg senki.
- Ígérem! - Ígérd meg még egyszer!
Ígérem.
- Mama! - Ő nem a mama! Vezesd be őket!
Az emberi jogok hazája megtöri, térdre kényszeríti az embert.
Igen. Egy verembe dobnak, hogy vadállatként vagy hullaként végezd.
Le kell rombolni a hanyatló elnyomó rendszert,
amely az ítélet után is tart.
Te is tudod, a szigorítotthoz képest a guillotine kész megváltás.
1, leromboljuk a börtön falait. 2, kiszabadítjuk a rabtársakat.
- 3, hadsereget szervezünk. - Mattot akarsz adni a rendszernek?
Akkor a pénztárcáját támadd. Bankrablással. Mint én.
Mindig is raboltak bankokat, mégis állnak. Tudod, miért?
Mert mit csinálsz utána a lével?
Azon túl, hogy ékszert veszel, magadnak meg pöpec verdát?
Te nem rombolod a tőkét, öregem. Hízelegsz neki!
- Négyszer szöktem meg, az azért nem rossz. - És hányszor kaptak el?
- Erre gondoltál már? - Többé nem lesz ilyen.
Nincs más választásuk, most már le kell lőniük.
De így legalább a falnak ezen a felén halok meg.
- De cicám! - Hát igen...
Nem lehet beszélni előtte.
Szorongatja a tökömet!
Ugyanakkor... öregem...
- Mi bajod? - Leszoktam erről a szarról. Árt az egészségnek.
- Félsz, hogy ettől döglesz meg? - Sose lehet tudni.
Mondd, hogy boldog vagy!
Szeretném, ha elmennénk, amíg még van pénzünk.
Még maradunk egy kicsit, aztán lelépünk az országból.
Addig se aggódj!
Tudod, kicsim, míg ketten vagyunk, nem eshet bajunk.
Te meg én örökké.
De szép vagy!
- Szeretlek. - Én is.
Ez biztos, Charlie.
- Ismered Dallier-t? Jacques Dallier-t? - Egy rohadt fasiszta!
Egy megtérített bérfirkász, aki valami szaros lapnak irkál,
de közben köp a zsaruknak. Gennyes féreg.
Olvasd el!
Olvasd el! Olvasd el!
"Mesrine,
ez a becstelen bandita...''
Én?! Én?!
"...aki elárulja a barátait, és nem tartja meg a szavát.''
A szarfaszú!
Hé! Mit akarsz tenni?
Jöjjön velem!
Szállj be!
Charlie!
Mondd csak, Dallier,
az a szennylap, aminek melózol, mindig börtönpárti volt?
A Minute túl szélsőséges.
De ezzel a sztorival elköltözhetek egy szigetre.
Egy szigetre? És a francia vidék? Az se rossz.
Franciaország!
Azelőtt nagyasszony volt.
De mit csinált '40-ben? Lefeküdt Hitlernek.
'60-ban behódolt az araboknak. Nekik adta Algériát! Baromság!
- Szerinted Algéria nem nekik jár? - És Amerika az indiánoknak?
Ki tesz naggyá egy országot? A fehérek vagy a vadak?
Mondd, Dallier, te, aki zsaru voltál,
- mit gondolsz a rendőrökről? - Seggfejek.
Kétbalkezes barmok. Hallanod kéne, hogy fosnak, ha szóba kerülsz.
A ''Nagy Jacques'' így, Mesrine úgy... Szánalmas!
Bezzeg '61 októberében tökösen helyre tették az arabokat!
De az akkoriaknak ott volt Papon. Ő jó főnök volt.
A helyedben vigyáznék Broussard-ral.
Meg akarja dolgozni a lányod.
- Tényleg? Elmenne idáig? - Ha valaki, én tudom, mikre vetemednek.
Az biztos.
És velem kapcsolatban tudod, mi a tervük?
Eltörölnek.
Ez holtbiztos.
Várj!
Kérsz egy rágót?
Nem.
Penge fegyver a Kalasnyikov, ugye?
Menjünk!
Fogd meg!
Indulj!
Arra! Gyerünk, gyerünk!
Arra! Gyerünk! Mozogj!
Elkezdhetjük az interjút?
Sikerült találkoznom Mesrine-nel, aki hajlandó felelni a kérdéseimre.
- Maga Jacques Mesrine? - Igen, úgy tűnik.
De maga Jacques Mesrine?
Nem tudom, mit tudsz, de félelmet látok a szemedben.
- Félsz talán? - Nem, nem félek.
Mintha feszengenél.
- Csak meg vagyok lepve. - Miért?
A lapod akarta, hogy találkozzunk!
Maga rabolta el Lefevre-t?
- Tedd le a mikrofont! - Tessék?
Tedd már le, és vetkőzz! A gönceidet!
Szenzációt akarsz? Megkapod! De hitelessé kell tenni.
Gyerünk, vetkőzz már! Igyekezz! Le a gatyát is!
Hadd lássák, hogy beleizzadtál!
Nehogy azt higgyék, hogy velünk vagy, mert nem vagy!
- De azt mondtad... - Gyerünk, gyerünk!
- Szenzációt akarsz, mi? - Mit akarsz tenni?
Megbilincselünk.
- Úgy igazabb lesz a sztori. Cukin festesz majd. - A kezed!
- Megrendezzük... - Na de... - Kuss legyen!
Pofa be!
Kussolj!
Most elmagyarázom, mi lesz. Már nem Dallier kérdezi Mesrine-t,
hanem Mesrine faggatja Dallier-t.
Na de... várj...
Mi a neved?
- Mi a neved? Mi a neved? - Jacques Dallier.
Jacques Dallier.
De ez egy kis szarházi neve. Te szarházi!
- Melyik szennylapnak dolgozol? Halljam! - A Minute-nek.
- Hogy? - A Minute-nek.
Úgy ám, a Minute-nek. Milyen lap az? Nem egy fasiszta újság?
Te voltál az, aki cikket írt benne rólam? Te voltál?
- Mondd, hogy te voltál! - Nem én voltam.
- Legalább légy őszinte. Jobban jársz. - Nem én voltam.
Te voltál!
Te írtad rólam azt a cikket!
Te írtad, te szemét! Hogy átverem a társaimat?
Hogy nem vagyok egyenes? Bemocskoltál!
Itt vannak a társaim! Kérdezd meg őket, egyenes vagyok-e! Te féreg!
Én azokba a firkászokba, akik sárral dobálnak, golyót eresztek!
Lelövöm őket.
Megmutatatom, mit csináltunk Algériában. Csak figyelj!
Megdöglesz!
Hagyd abba! Ezt ne! Nem mi vagyunk fasiszták, hanem ő!
Elég!
- Lődd le! Kész. Végeztünk! - Igazad van.
Ne. Elég zajt csaptunk már!
Úgyis halott.
- Olvastad a lapokat? - Miért?
Képzeld, ez a tetű Dallier még él!
- Na és? Annál jobb! - Jobb? Na ne! Ez katasztrófa!
Mondtam, hogy ne küldj fotókat! Sokkoltad az együtt érző sajtót is!
Kapják be!
Ez egy szélsőjobbos kis pöcs volt. Nem is újságíró. Egy spicli!
Az újságíróknak nincsenek ilyen megfontolásaik.
Dallier-nek igazolványa van. Megtámadtál egyet közülük.
"Egyet közülük''. Mit jelent ez?
Figyelj, olvasd el őket!
Mostantól a napjaink meg vannak számlálva.
Szevasz!
Szervusz, szerelmem!
Biztos, hogy ha ezt a kazettát hallgatod, édes Sylviám,
én már nem élek.
Ez csak egy emlék a hangomról. Kettőnkről.
Bizony, kicsim, a férjed halott. Elesett a rendőrök golyóitól.
Tudod, kincsem,
ha valaki úgy dönt, hogy a fegyver, a rablás és az erőszak az élete,
az ritkán végzi az ágyában.
Végül is
nem az a lényeg, hogy tudd, a zsaruk lőttek-e le, vagy én magam.
A halálom nem ostobább, mint ha
balesetet szenvednék, vagy egy üzemben melóznék.
Szóval...
tudod, a végelszámolásnál nincs halál.
A halál semmi annak, aki tudott élni.
Én legalább elmondhatom, hogy nem fecséreltem el az életem.
Bűnügyi szempontból nem mondhatjuk, hogy sikerre vitted az életed,
de érzelmileg te ott voltál nekem, szerelmem.
Ami a bűnözést illeti, azt én választottam.
Én döntöttem úgy, hogy a jólétem bűnözéssel biztosítom.
A célpontjaim mindig, vagyis talán majdnem mindig
a jómódúak, a gazdagok voltak.
Attól kezdve, hogy meghaltam,
nem leszek bűnös, mert megfizettem érte. Csak az a furcsa, hogy
lesz, akinek a szemében példa leszek, hős, de valójában
a bűnözők közt nincsenek hősök.
Ők csak a törvényen kívüli életet választották.
Fegyverrel a kezemben halok meg, ki tudja, talán
nem is lesz időm használni. Csak azt tudom, ha ezt hallgatod,
olyan gödörben leszek már, ahonnét nem lehet megszökni.
1979. NOVEMBER 2.
Robert, tessék, az újságod!
Barre emlékezése Robert Boulinre
Boulint holnapra elfelejtik. Nem gondolod, Lucien?
Ki nem szarja le?
Most jön ki!
A vörös csaj kijött. Egy pudlit vezet pórázon.
Elindul.
A Rue Belliard-on Mont-Cenis felé.
3 másodperc múlva odaér.
Itt Dom! Megállt.
Mit csinál ez?
Alaposan körülnéz.
Egy férfi jön ki. Körülnéz.
A francba, ez ő!
Közelít. Nem, felfelé indul!
Átmegy a Mont-Cenis-n.
Milyen zömök fazon!
Továbbmegy feléd, Gégé!
Megvan. A Rue Beillard-on jönnek felfelé.
- Nem látom! Hova lett? - Gégé!
- Megvan? Hol van? - Nem látom! Nem tudom, hol van!
A francba!
Megvan!
Lassan sétál jó pár méterrel a vörös mögött.
Folyton körülnéz.
Francba!
Mit csináljak, ha rájön, hogy a ponyva csak álca?
Mit csináljak?
- Ne izgulj, nem veszi észre! - Hallgass el!
A furgont nézi.
Ide jön. Kikapcsolom a rádiót.
Gégé!
Már nem látom őket.
- Hogyhogy nem látod őket? - Pont előttem voltak!
Ti nem láttok semmit?
- Nálam semmi. Semmi. - Várj! Nyugodj meg!
Nem látom! Ott van!
Bravó!
Itt van Mesrine, a lánnyal, egy metálbarna BMW-vel.
83 CSG 75. Megismétlem...
Visszatolat az épülethez. A tiéd, Jojo!
A BMW hátramenetben gurul.
Felém tart.
Megáll.
Kiszállnak a kocsiból. Előbb a lány.
Odamegy a házhoz.
A pasi is kiszáll.
- Felém tart! - Nyugi! Nyugi!
Felém tart, francba! Mit tegyek?
Jojo! Jelentkezz!
Jojo!
Az istenit, nekidőlt a kocsimnak! Majdnem összeszartam magam!
A lány a csomagtartóba tesz holmikat.
Visszaül.
Elindultak feléd. Már nem látom őket.
Megvannak! A Rue Belliard-on jönnek.
A Mont-Cenis-n haladnak. Látjuk őket!
Pár nap múlva Milánóba kell mennem Charlie-val.
- Milánóba? - Igen. - Minek?
Bemutat pár barátjának a Vörös Brigádokból.
- Nem viszel el? - Nem, most nem lehet.
A BMW most ment el mellettem, közepes tempóban.
Az utca végén piros a lámpa!
Ne lógasd az orrod! Van egy új kérónk.
- Berendezheted. - Nélküled nem szórakoztató.
A Nagyember megállt. Negyedik a sorban.
Mindenki a helyére! Nem juthat a körgyűrűre!
Sietek vissza.
Itt Dom! Közeledünk az Ornanóhoz.
- Szeretsz? - Igen.
A lámpa zöldre váltott.
Figyelem! A BMW újra elindult!
Itt Jojo! Futok a Clignancourt-hoz!
Én látom! Jók vagyunk. Odaérünk!
Az istenit!
Gondolj bele, hogy alig egy kilométerre születtem innen!
A BMW a tér felé tart. Látom!
- A BMW ideért. - A rohadt életbe!
- Jó, jó! Előzz meg! - Engedd be!
Szállj ki! Szállj ki!
Azt mondtam, szállj ki!
Nem hallod? Szállj ki!
A kutyám! A kutyám!
- Vadállatok! - Le a földre! Ne mozdulj! Feküdj!
- Megöltétek a kutyámat! - Ne mozdulj! Azt mondtam, le a földre!
Megöltétek a kutyámat!
- A kutyám! - Feküdj! Feküdj!
Ne mozdulj! Ne mozdulj! Hallgass! Hallgass!
Hallgass!
Ne mozdulj!
Hallgass!
- Ne mozdulj! - A kutyám...
A bilincset!
Állj fel, gyerünk! Állj fel!
Indíts! Mozogj! Gyerünk!
A kutyát állatorvoshoz kell vinni.
Zárjátok le a környéket!
Hová ment a teherautó?
Vége. Meghalt.
rendezte
forgatókönyv
fényképezte
zene
Magyar szöveg: Pataricza Eszter
HUNGARIAN